- Arthur? - Nej, det är King Kong.
- Ska du ringa polisen? - Hurså?
För jag tänker lägga den här om din hals och kväva dig.
Galgen skrämmer mig inte, din subba!
- Har du druckit, Arthur? - "Har du druckit, Arthur?"
Skönt att du är här igen. Tack och lov att du är här igen!
Det kallar jag sarkasm!
Jag menar det, Arthur! Jag trodde att du var borta för gott.
- Det är jag också! - Säg inte så!
Varför skulle jag vilja sova på den här spikmattan?
För att jag är här.
Vad menar du?
Jag klarar inte att vara ensam.
Det kan jag inte, det vet jag.
- Jag har till och med... - Vadå?
- Jag har läppstift på. - Det har du alltid.
Nej,
...på mina...
På bröstvårtorna? Har du det?
- Du sa att du ville det. - Det är ju kalas!
Hur visste du att jag skulle komma i kväll?
Det gjorde jag inte.
Har du tagit på varje kväll för säkerhets skull?
- Jag ville att du skulle komma hem. - Få se.
Så det är samma visa ändå?
Nej, det är inte samma visa. Men du...
- Jag är blyg. - Jag är ju din gubbe!
Joanie! Det var det värsta!
Gillar du det?
- Gillar det? Det är fan otroligt! - Svär inte, är du snäll.
Så du har lyssnat på vad jag har sagt!
Vilken liten rosenknopp!
- Var har du varit? - På affärsresa.
- Är de lika fina som...? - Som vadå?
Lika fina som hennes, som Bettys?
- Vems? - Bettys?
Vad pratar du om?
- Ut med språket! - Hon flörtar med dig.
Det tror du ja!
Henne skulle jag inte ta i med tång.
Var har du fått det ifrån?
Det är bara... nånting...
- Jag har känt det på mig, bara. - Du har känt fel. Du är helt fel ute.
- Men nån har du legat med, inte sant? - Inte sen vi gifte oss, jag lovar.
- Menar du...? - Jag menar vad jag säger.
Hör du inte vad jag säger? Ingen!
Men jag har alltid känt... Förr var jag...
Men du har velat. Säg sanningen!
Jag säger sanningen! Må jag falla död ner annars.
Men du har velat?
Att vilja är inte detsamma som att göra.
Skulle du gilla om jag ville göra det med nån annan?
Nej, inte precis...
Nej, jag skulle inte bry mig.
Men jag vill inte.
Nej, du gör väl inte det.
- Varför vill du då? - För att...
För att... Jag är kanske inte lika god som du.
Det handlar inte om att vara god, om man inte är frestad.
Jag tänker aldrig ens på det.
Kanske...
Kanske är inte män-
- likadana... som damer, menar jag.
- Men det flesta män... - Är döda invändigt... och utvändigt.
- Jag har tänkt på det... - Och?
Allt var kanske mitt fel.
Ibland tror jag...
Fortsätt.
Ibland tror jag att en mörk kväll skulle jag kunna knulla mormor!
Så du säger! Använda det ordet om din mormor!
- Det är ju bara ett ord! - Nej, Arthur!
- Jag har hört en historia... - Det var det värsta!
Lyssna, på mig. Jag ber dig, lyssna.
Det handlar om ett band. Ett känt band, till och med.
De har en manlig och en kvinnlig sångare-
-och på hotellet där de spelar...
...gav de hisspojken en fempundsedel-
- om han stannade hissen mellan två våningar och vände ryggen till.
- Varför? - Så att de kunde älska i hissen.
Kyssas och så, menar du?
Nej, det där andra.
Då är de bara djur, det vet du.
Är de, Joan?
- Är de? - Det var det vidrigaste jag har hört.
Jag önskar... jag önskar...
Vad önskar du?
- Ingenting, ingenting... - Önskar du att du var den mannen?
Det gör du! Ja, det gör du!
Jag önskar att jag kunde spela piano.
- Vad? - Eller nåt annat instrument.
Vilket instrument som helst. Till och med munspel.
Varför pratar du så här, Arthur?
Har du druckit?
Hör...
Jag lyssnar, Arthur.
Arth ur?
Du, natten, musiken väcker en åtrå hos mig
Hela mitt innersta glöder för dig
Du, natten, musiken, lockar men ska vi bli ett?
Sedan när morgonen randas och musiken är tyst
Till gryningen randas i morgon
ska våra hjärtan slå samma slag
Morgonen kan ge oss en varning
och stjärnorna slockna igen
Kan vi blott leva för stunden
Älska tills stunden passerat
När sedan natten är över och musiken tystnar, får jag dig?
Vad gör du, Arthur?
- Låtsas. - Vad då?
- Varför? - Att jag har ett band.
Ska vi inte ta en kopp te?
- Så här sent? - Ovaltine då?
- Jag gör te. - Nej, jag gör det.
Gör du det? Trots att jag sa det där ordet?
- Du säger det väl inte igen? - Nej, aldrig, aldrig, aldrig...
- Är du trött? - Ja.
- Du ser trött ut. - Jag är helt slut.
Klä av dig, så gör jag te.
- Du tvättar väl inte av det? - Vad då?
Läppstiftet.
- Nej, jag ska inte tvätta av det. - Du är reko, Joan. Riktigt reko.
- Men först måste vi prata. - Ja.
- Vi måste prata om allting. - Ja, om alltihopa.
Inte alltihopa, Arthur.
Allting... vi ska prata om allting.
Det måste vi. Visst ska vi det?
Ja, men tvätta inte av det. Snälla du, tvätta inte av det.
Nej, då.
Allting...
Rulla fram måne gul
Rulla framtill min sång
Lys på mig, kärleksljus måne gul
Hos dig i det blå känns det ensamt likaså?
Lys min väg från din höjd, måne gul
I ditt milda sken
känns allting bra
Du vet att jag är ensam här i kväll
Strö ditt ljus varmt och klart
på flickan i min dröm
Till henne längtar jag, måne gul
- Ska vi släcka? - När vi har pratat.
- Vad ska vi prata om? - Varför du försvann så där.
Och vart du tog vägen.
När Irene och jag drack te på Broadway häromdan hände nåt konstigt.
En dagdrivare spelade dragspel på gatan.
Irene och jag gick gatan fram, när jag kände nåt konstigt...
Jag fick för mig att det var du som stod där och spelade.
Det var nåt i hans stil...
- Var han lik mig? - Nej, inte direkt...
- Varför tyckte du att det var jag? - Det var nåt...
Nåt som är svårt att beskriva. Jag blev alldeles skakis.
- Vad spelade han? - En psalm. Inte särskilt bra.
- Var han lite konstig? - Knepig.
- På vilket sätt? - Han tackade fast han inte fick nåt.
- Vad är det? - Det är ingenting.
- Känner du honom? - Skulle jag känna en sån?
- Varför gav du dig i väg? - Jag hade fått nog.
- Av mig. - Du förringar mig.
- Jag försöker bara hjälpa dig. - Jag vill prata på mitt sätt.
- Hör du inte själv? Och så pengarna. - Fars pengar?
- Nej, dina pengar. - Jag tänker på vår ålderdom.
Då har du inte mig kvar. Jag vill bara ha lite kapital.
Är det för mycket begärt av ens fru? Lite kapital och lite... ömhet.
Jag behöver dig. Det gör jag faktiskt.
- Jag vill inte vara ensam. - Men du vill inte ha mig ovanpå.
- Måste du säga så? - Du får gärna vara överst om du vill.
Betyder det där verkligen så mycket?
Det är klart att det gör! Det finns inget viktigare.
- Kan vi inte släcka nu? - Vi har inte pratat färdigt än.
Ingen skola för er i dag, miss Everson.
Nej-
Ni är min sonsons favorit, miss Everson.
Vad ska det tjäna till?
Finns det något vettigt alls i det?
Det har jag räknat ut för länge sen - notbladens tid är förbi.
Tänk bara på radion och det. Ingen ordnar underhållning själv.
- Det är lite synd. - På sätt och vis.
Men jag hör hellre på Lew Stone's band än på en tafflig pubpianist.
- Kanske det. - Det är väl självklart.
- Arthur! - Ursäkta mig.
- Pengarna finns i grammofonskivor. - Sånt vet väl inte du nåt om?
Låtar är låtar och sånt kan jag!
Nog vet jag en del om låtar. Jag kan skilja på succé och flopp.
- Vad är en flopp? - En fiaskolåt. Såna urskiljer jag.
- Det har du inte alltid gjort. - Det beror på krämarna.
Hälften av dem är stendöva.
- Och du vill ha... - En egen affär.
- Det har sina risker... - Det finns inga risker!
Vad som krävs är lite kapital. Det gör hela skillnaden, gumman.
- Tänk om du förlorar allt... - Din pappas pengar är stensäkra.
- Vi har inget att falla tillbaka på. - Utom dubbelsängen.
- Du sviker väl inte? Du har ju lovat. - Nej, jag har ju gått med på det.
Tänk vad lite läppstift på rätt ställe kan göra.
- Det var väl fint? - Ja.
Lite kapital och lite ömhet... Du kommer inte att ångra dig, vännen.
"Kungens son klättrade uppför flätorna"-
- "men i tomrummet fanns inte Rapunzel, utan häxan."
"Aha, ropade den elaka häxan med sin raspiga röst. Aha!"
"Din vackra fågel har lämnat boet."
"Du har mist Rapunzel för alltid. För alltid."
"Du kommer aldrig mer att få träffa henne. Aldrig."
"Aldrig"
Fortsätt, fröken.
Tyst.
"Hennes ord gjorde prinsen så förtvivlad"-
- "att han hoppade ner från tornet."
"Han dog inte, utan hamnade i ett törnesnår."
"Törnets taggar träffade hans ögon och gjorde honom blind."
"Utan att kunna se irrade han runt i skogen"-
- "och åt rötter och bär som han hittade genom att lukta och känna."
"På det viset vandrade den stackars prinsen runt i många år."
"Men en dag kom han till den öken där häxan hade lämnat Rapunzel."
"I det torra landet levde hon i elände"-
- "med sina tvillingar- en liten pojke och en liten flicka."
"Prinsen hörde en röst..."
"...en röst han kände igen."
"Utan att se snubblade han mot den och Rapunzel såg honom."
"Hon rusade mot honom"-
- "föll honom om halsen och grät."
"Så hon grät."
"Två av hennes tårar rann ner i hans ögon"-
- "och hans ögon klarnade så han kunde se igen."
"Sen levde de lyckliga i alla sina dagar."
Fröken...? Hur var det med tvillingarna, fröken?
- Vad är det med dem? - Hon var inte gift!
Håll tyst, för satan!
Med kärlek botas varje krämpa
Kärleken går aldrig nånsin bet
Med kärlek botas varje krämpa
Är du pigg på lite romantik?
En liten kyss kan peppa dig En liten kram kan värma dig
Drömmen är din bästa vän Av lust och spänning mår du bra
Med kärlek botas varje krämpa
Kärleken går aldrig nånsin bet
Det var bättre!
- God dag, fröken. - Vem är det?
- Ni känner inte mig. Vad står på? - Ingenting. Vad vill ni?
Det är min bil som står där uppe. Ser ni? Jag stannade för att... vila.
Jag kan tyvärr... Ursäkta mig.
Ursäkta mig, fröken...
Ni kan inte... Ni kan inte se, va?
- Nej, inte så bra. - Är det inte farligt?
- Marken är väldigt ojämn. - Nej, jag har gjort det många gånger.
- Så ni bor i närheten? - Ja, i huset bakom träden där.
- Vill ni ha sällskap? - Tack, men jag är van...
Jag är på väg från London till Gloucester och har gott om tid.
- Det vore en ära för mig. - Det är snällt, men nej tack.
- Ni har inte ens en käpp. - Det här är vår mark.
- Så det här är olaga intrång? - Ja.
Jag ber om ursäkt, det såg inte privat ut.
- Det gör ingenting. Adjö. - Adjö.
Jag kommer aldrig att glömma det här. Aldrig!
Ni är den vackraste unga dam jag sett!
Ursäkta att jag säger det, men jag kunde inte låta bli.
Jag skulle offra min högra arm om det fick er att se.
Jag vet inte vad jag skulle göra om...
Ta av dig underbyxorna.
Var rädd om er! Var det. Var rädd om er...
- Alf! Kom hit! - Arthur.
- Här var det fullt hus. - Folk har pengar. Vad dricker du?
Det ser jag inte mycket av. Öl och porter, hälften av varje.
- Oväsen! - För mycket vänsterhand.
Kanske det. Jag tycker att dagens låtar saknar humor.
- Jag gillar de gamla låtarna. - Två shilling för ett par öl!
Hur ska det sluta? Tack, ska du ha. Skål.
- Säljer du några borstar? - Fråga inte.
Jag knackade på 200 dörrar i dag-
- och tog hem sex beställningar. En var på en toaborste. Skitdåligt!
Noter går också dåligt.
- Så varifrån kommer pengarna? - Jag har sålt mina sista noter.
Grammofonskivor är det nya. Jag har egen butik.
- Det är till att ha kommit upp sig! - Jag har en finansiär.
Lycka till, Arthur.
Minns du vad du pratade om sist vi träffades?
- Det var här i Gloucester. - Jag var inte mig själv.
- Jag trodde att du hade hittat nåt. - Javisst, en brallis.
Jag menar ett sätt att se saker. Förstår du mig?
- Jag söker vidare. - Jag trodde att du hade hittat det.
- Allt sitter mellan benen. - Gör det?
Eller i magen. Öl och pickles.
Så du menar att det är allt?
Han hamrar för hårt med vänsterhanden.
- På dig lät det som... - Jag hade inte doppat veken!
- Men det har du nu? - Ja.
Arthur!
- Hej, sötnos. Är du ensam? - Ja, de jobbar kvällsskift.
- När kommer de tillbaka? - Runt elva.
- Onaturligt att jobba så sent. - De är glada att de har heltidsjobb.
Det beror förstås på hur man ser det.
- Jag kommer just från skolan. - Hur är det med fröna?
Arthur...
- Varför står vi här? - Frågan är om jag ska bjuda in dig.
Varför säger du så?
Kära du...
Det är bäst att du kommer in.
- Jag har inte haft vägarna förbi. - Och inte har du skrivit.
- Varför har du inte skrivit, Arthur? - Det var fel, men nu är jag ju här.
- Varför har du kommit? - För din skull, älskade.
Är jag din älskade?
Det låter inte så trevligt, men nu när jag ser dig...
Ja, min älskade.
- Och när du inte ser mig? - Måste vi prata så här?
- Jag vill inte prata alls. - Vad vill du göra?
Kyssa dig.
Är det allt?
- Sanningen att säga... - Ja, säg sanningen.
Jag kan inte stanna så länge.
- Varför kom du hit? - För att träffa dig.
En kort stund? Några minuter?
- Nej, vad är det med dig? - Vad det är med mig?
Vill du veta det?
Vi är faktiskt vuxna. Vi har inte lovat varandra nåt.
- Är du gift? - Varför frågar du det?
Ja, det är du...
Eileen... är det så att du har...
Skulle du kunna göra en kopp te?
Gör inte så, älskade. Då börjar jag också.
- Vad har du att gråta för? - Jag vet inte...
...men det känns som allt...
Jag gör te.
Det borde dra, men ska du ha socker?
Två skedar, tack.
Jag är med barn.
- Hur vet du det? Är du säker? - Helt säker.
- Vet din pappa eller nån om det? - Nej, bara doktorn.
Ursäkta mig, men tänker du...? Ska du ta bort det?
- Vad menar du? - Ta bort det. Nej, jag menar inte så.
- Vill du föda barnet? - Sätt dig, är du snäll.
- Har ni redan barn? - Nej, det har vi inte.
Om du ljuger igen, sticker jag en kniv i dig.
- Herregud, Eileen... - Sanningen, snälla du.
På hedersord...
Nej, vi har inga barn. Jag lovar.
- Men du bor ihop med din fru? - Jag...
Jaha... jag förstår.
- Vad tänker du göra? - Frågan är vad du tänker göra.
Jag?
Ja, vad i helvete ska jag göra?
Jag förlorar jobbet. Unga fröken Everson och hennes barn.
Det går de förstås inte med på.
- Jag blir tvungen att flytta. - Blir du?
Det blir du förstås... Gudars!
- Det är väl bara rätt åt mig. - Säg inte så, är du snäll!
Jag trodde på dig, Arthur. Hur dum får man bli!
- Jag... - Ja?
Jag trodde på mig själv.
Förstår du?
- Ja. - Det gör du, va? Du förstår.
- Jag ville ha dig. - Ville du?
Oh, ja!
Det vill du fortfarande, inte sant?
Ja, jag vill fortfarande.
- Intensivt. - Jösses!
Vad är det?
Jag har aldrig hört en kvinna säga så.
- Det är förstås inte anständigt? - Det är enastående!
- Jag tänker på det mest hela tiden. - Vad då?
- Den andra gången... - När de andra jobbade sent.
Ja, det var fantastiskt! Den stora mjuka sängen.
Men...
Men vad då? Vad, Eileen?
Du gav dig iväg.
Ja...
Det var väl allt. Inte sant?
Du, tänk om du och jag var gifta.
Nej, lyssna. Om man tänker sig att vi var gifta...
Jag pratar visst en massa. Jag har hört en historia...
- Får jag röka? Röker du? - Nej.
Du förstår...
Jag har hört en historia... Den ska vara sann.
Lett välkänt band... De har en man och en kvinna som vokalister.
- Vad har det med...? - Snälla du, lyssna bara en stund.
De har en spelning på ett stort hotell i West End.
De gav hisspojken en fempundsedel-
- för att stanna hissen mellan två våningar och vända ryggen till.
- Gör folk sånt? - Vadå, Eileen?
- Älskar i en hiss så där. - Kysser varann, menar du?
Jaså, var det allt?
Du är strålande! Du visste precis vad jag pratade om.
Skulle du göra en sån sak?
- Mellan vilka våningar, Arthur? - Eileen!
Du är inte dålig!
Oh, du stygga man
Tar kärleken där den finns
Här och där, var du kan
Oh, du stygga man!
Du kan inte lura mig Du är stygg, så stygg man blir
Men det är dig jag vill vara med
Du stora stygga man
Du är både rar och taskig
Jag vet vad du tänker på
Du har gott om infall
Få mig att sjuda så att du kan koka
Du stygga man, ingen jag har träffat kan
vara stygg och fin som du, du stygga man!
Oh, du stygga man
Tackar, frun.
Tack, herrn.
Ja, det är allt, sir.
- Det var inte mycket. - Ingen stannar där.
Någon har stannat. Man tycker att folk borde vara klokare.
Låta en blind flicka gå omkring så, i dessa tider.
- Hon använde aldrig vägen. - Vem som helst kan ha sett henne.
Bara en som visste att hon var där.
- Hursa? - Stigen syns inte från vägen.
Han kände till den eller visste att hon var där...
Eller stötte på henne av en tillfällighet.
Det är sant, hon kunde ju inte se honom.
En stark man och en blind flicka...
Det är hemskt. Hängning är inte hårt nog.
En mycket stark man.
- Märkena på hennes hals... - Ja, sir.
...kunde komma från King Kong.
- King Kong i bil, i så fall. - Inte nödvändigtvis.
- Om det inte var nån härifrån... - En av luffarna kanske.
Såna finns det fler av än nånsin. Och det är vägen mot London.
- Så det här ska till Gloucester? - Tids nog, konstapeln.
Först vill jag själv ta en titt på det.
- Inte mycket att gå på. - Inte som det ser ut nu.
Manna från skyn? Jag förstår nog...
Ägget ska inte lära hönan värpa.
- Ska jag hjälpa fröken med böckerna? - Nej, spring hem du, min gosse.
Vill du inte smaka på käppen, så se dig för!
Ja, rektorn.
- Är allt som det ska, fröken Everson? - Allt är bra, rektorn.
Jag... Har du bråttom härifrån?
Nej, inte precis.
- Så du har ingen som hämtar dig? - Nej.
Inte herrn i bilen?
- Nej. Hurså? - Jag bara undrade.
Jag skulle vilja växla några ord med dig, om det går bra.
I förtroende.
Har pojkarna hittat på hyss igen?
Nej, det här gäller inte eleverna. I alla fall inte deras uppförande.
Har det med mig att göra?
Vi två har känt varandra länge, Eileen.
Kära nån, såna meningar bådar inte gott.
Meningar som: "Jag ska vara helt uppriktig..."-
-och "Ta inte illa upp, men..."
Den tavlan hängde där när jag var barn.
Jag har inte tittat på den-
-på säkert 20-30 år.
Inte sen jag hade lågstadiet.
Månaderna är sig ju ganska lika.
Ja, det är de nästan ensamma om.
Vad ville ni säga mig, mr Warner?
Januari snö, februari regn.
I mars blåser vinden, april har sol igen.
Maj är blommors tid, i juni dansar löven.
Juli har lata timmar, augusti gula kärvar.
I september mognar äpplen, i oktober kallnar det.
Novemberhimlen grå och trist, med december...
...kommer julefröjd.
Ja, det är märkligt hur såna enkla saker kan fastna.
Men du förstår, Eileen-
- jag minns hur du läste de raderna, som en av mina flickor.
Du stod där, framför klassen.
Du hade en liten blå rosett i håret.
Dr Bartholomew sitter väl i Skolstyrelsen?
I september mognar äpplen...
Äpplet, ja...
Jag vill inte häda, Eileen.
Men jag anser att bilden av Eva i Första Mosebok är felaktig.
Om jag ser mig omkring, eller in i mitt hjärta-
-så känns det mycket mera sannolikt-
- att det var Adam som bjöd Eva på frukten.
Mr Warner, ni har tårar...
- Det må så vara... - Jag ber om ursäkt.
Jag undrar vart allt tar vägen.
- Vad är det nu...? - Barnen här.
Där är ett träd som ett barn har ritat.
Det påminner om en diamant med olika frukter på samma gren.
- Ett grönsakshandlarträd. - Nej, ett träd från Edens lustgård.
Det är så de ser saker.
Jag tror att de ser saker på ett sätt...
På ett sätt som går förlorat-
-och som sedan faller i glömska.
Ja...
- Så varför...? - Fortsätt. Säg det.
Det här är kanske fel tillfälle-
- och det låter nog ovänligt... Förlåt mig.
Om ni ser barn på det sättet, varför...?
- Varför slår jag dem så ofta? - Ja.
För att de ska klara ett gruvjobb. Vad ska de ha visioner till?
Träd formade som diamanter och minnen av Edens lustgård?
Det duger med billig musik. Billig musik...
...och öl och kägelspel.
- Men det är ju... - Hemskt.
Ja... ja.
Ibland är livet inte särskilt storslaget.
Det är rättvist om man håller sig till reglerna.
Reglerna, mr Warner... Men vems?
Det ankommer inte på oss att ifrågasätta.
- Aldrig? - Då måste man betala priset.
Eller...
...undgå upptäckt.
Ja...
Ursäkta, men... tänker ni gifta er?
Det kan jag tyvärr inte svara på. Men innan barnet fötts finns inte tid.
- Karlen skulle ha stryk! - Ja, det stämmer nog.
Vad tänker din far och dina bröder göra åt saken?
- Ingenting. De vet inte om det än. - Är det han med bilen?
- Är han gift? - Jag vill inte prata om det.
Men vad tänker du göra?
Jag inser att jag inte kan fortsätta som lärare.
Nej...
Skulle jag kunna få fortsätta månaden ut?
Jag förstår.
Då var den saken utredd.
- Får jag stanna veckan ut? - Självklart, kära du.
Tack.
Det här är... den värsta dagen i mitt liv.
- Säg inte så. - Men så är det.
- Jag är ledsen för allt. - Något...
...mycket speciellt för mig...
Något mycket ljust-
- kommer att försvinna från mitt liv när du lämnar vår lilla skola.
Jag kommer inte att vilja gå hit själv.
Seså...
Du förstår inte.
Och om du hade gjort det-
-skulle du bli förfärad.
Ta nu inte illa upp.
Du kommer att behöva mer pengar än du tror.
Det är tyvärr inte mycket, så ta ditt förnuft tillfånga.
- Jag ser helst att ni låter bli... - Var inte dum!
Rektor Warner...
Det här ska jag aldrig glömma. Ni har varit alltför vänlig.
Något mycket speciellt och mycket ljust, kära vän.
Nu flirtar rektorn med mig.
Jag vet träd som är formade som diamanter.
Jag har inte glömt.
Jag håller av dig
Håller av dig, min vän
Tillvarons sorger
Tillvarons slit
försvinner i mörkret
när jag har dig här
Jag håller av dig
Håller av dig, min vän
Ingen slutar nånsin att längta, mr Warner.
Det är allt bäst för dem, fröken Everson.
- Det håller jag inte med om. - Adjö, kära du.
Adjö.
- Var riktigt rädd om dig. - Det ska jag.
Januari snö, februari regn.
I mars blåser vinden...
Farväl barn
Blunda...
...stå på ett ben...
...räkna till tio...
...väldigt, väldigt långsamt.
- Ursäkta, fröken. Ni kan inte se, va? - Nej, inte så bra.
Är det inte farligt att gå här? Marken är så ojämn.
- Nej, jag gör det så ofta. - Så ni bor i närheten?
Ja, i huset bakom träden där.
Var är du, min sköna?
Det må så vara, Eileen.
- Du åker väl inte i kväll? - Nej, inte i kväll.
Jag tar bussen till Gloucester imorgon bitti.
- Och sen London? - Jag tar tåget till Paddington.
- Där är du inte säker. - Var inte fånig!
- Dave har rätt, nåt kan hända. - Jag kan ta vara på mig själv.
Du har ju inte ens nånstans att bo.
Jag skriver till er i morgon. Ett brev till var och en.
Jag tänker hålla kontakten. Jag hyr ett rum.
- En månad räcker mina pengar. - Det är dyrt där.
Ett rum kan kosta två pund i veckan, utan mat.
- Dumheter. - Tom Wintle var där med bandet...
- Tom Wintle hittar inte i Gloucester. - Du har bara varit i London en gång.
Det är inget att diskutera. Jag har bestämt mig.
Det må så vara.
Hur ska vi klara oss här? Har du tänkt på det?
- Ni klarar er, det vet du. - Det vet jag inte alls.
- Och vi kommer att sakna dina pengar. - Jag är ledsen.
- Ledsen mättar inte. - Tyst med dig!
Ni två...
- Du reser väl inte för att vi bråkar? - Det är inte på allvar.
Det vet jag. Men jag önskar att ni kunde hålla sams. Tänk på pappa.
Det önskar jag att du gjorde. Jag vill inte att du ska resa.
- Men pappa... - Det är Arthur, va? Storskrävlaren.
Jag gör det för min egen skull.
Det är väl inget på tok med dig, Eileen?
Nej då, Maurice. Det behöver du inte vara orolig för.
- Vi får det sämre, glöm inte det. - Det gör jag inte.
Jag bryter inte kol som förr. Varifrån ska pengarna komma?
- Du kan inte vänta... - Peka inte finger åt henne.
- Det gör jag inte! - Vad är det då? Stortån?
Jag har bestämt mig, och jag har rätt att besluta om mitt eget liv.
- Ja, men... - Jag har gjort mitt här.
Jag har lagat maten, städat och dessutom bidragit med pengar.
- Det må så vara... - Sluta säga så.
Förstår du inte vad jag säger? Det är min rätt.
Jag är över 21, jag har arbetat för mig och nu vill jag ha något annat.
- Om du skulle iväg och gifta dig... - Så skulle det vara samma sak.
- Lycka till då, Eileen. - Det önskar vi allihop.
Det vet jag att ni gör.
Vi vill att du ska ha det bra. Gud vare med dig.
Det här kommer ni att ångra. Ni gör er till åtlöje.
Vill du ha en cigg?
Vad är det med dig? Är du stum?
Ursäkta mig, miss...
Skulle jag kunna få ta en titt i Radio Times?
- Ja, men det står inte mycket i den. - Som vanligt.
Jag tänkte se om de sänder från matchen i Albert Hall.
Själv föredrar jag Henry Hall.
- Jag gillar också hans dansband. - Fräscht, väldigt fräscht.
Jag är själv i branschen, kan man säga.
Min man är låtskrivare. Vi ska träffas i London.
Det är trevligt med långa resor- men vet aldrig vem man träffar.
Och inte vad man får höra.
Det blir härligt att komma till London igen.
- Livet börjar på Oxford Circus. - Om man inte nåt jobb.
Eller om man har det...
Bort med allt trist luften är frisk
Radion står på Den skingrar det grå
Vintertid och sommartid ledig tid och fritidstid
Och Big Ben klämtar när det är radiodags
För juletid, och partytid och middagstid och foxtrottid
Och Big Ben klämtar när det är radiodags
I gamla dar det annat var nöjena var färre
Det har blivit bättre nu radion sprider glädje
Härlig tid, en tjusig tid en bättre tid för pappatid
Och Big Ben klämtar när det är radiodags
- Arthur? - Det är bara jag.
- Var har du hållit hus? - Var jag har hållit hus?
Jag har suttit hos snuten.
Har du läst om den blinda flickan som blev mördad i Gloucestershire?
- Varför...? - De misstänkte mig.
- Vilka då? - De korkade plattfötterna!
Jag har suttit hos polisen i fyra timmar!
Men varför, Arthur?
För att jag slog en drill. Annars hade jag kommit när jag sa.
Klart jag skulle pinka där flickan blev mördad!
Men... talar du sanning? Eller skojar du med mig?
- Skojar! Jag har ju suttit i förhör! - Bara för att...?
De trodde att jag var mördare och att jag återvände till brottsplatsen.
Så hemskt!
Sen fick de tag på den där typen i Gloucester.
Jag var som tur var på butiksbesök när flickstackarn ströps.
Hade jag inte haft alibi, så hade de lagt ett rep runt halsen på mig.
- Läskigt, va? - Tänk att sånt kan hända.
Och han som gjorde det, våldförde sig på henne först.
- Och de trodde att du var skyldig? - Löjligt, va? En sån söt flicka.
- Hur vet du hur hon såg ut? - Jag fick se ett foto.
Stackars liten... Inte ens en kopp te fick jag!
Stackars dig, älskade Arthur.
Jag behöver faktiskt lite tröst.
- Ni har väl tvål och handduk? - Jag har ingen tvål.
Det kan ni köpa i morgon. Badrum längst ner i korridoren.
Det kan gästerna använda kl. 8-10.30 på förmiddagen-
-och kl. 20-22 på kvällarna.
- Utom söndagar förstås. - Det är klart.
Det var väl allt... Dörren kan reglas inifrån. God kväll.
God kväll och tack så mycket.
London!
Allt du vill, får du ej
Det är kärlekens krav
Som den kom, låt den bero
Du kan aldrig ångra dig
Vi ska skiljas om en liten stund
Allt du vill, får du ej
Vi tänkte aldrig på romantikens risker
Nu när allt är över
ska vi vara vänner och inte avsky varann
Allt du vill, får du ej
Därför säger jag au revoir
Allt du vill, får du ej
- Arthur? - Ja.
- Kan du inte sova? - Nej.
Allt kommer att bli bra. Försök bara att koppla av.
Joanie?
Lägg din arm om mig.
Lägg din arm om mig, är du snäll.
Översättning: Stefan Hemmingsson PrimeText International AB
Textadmin: www.primetext.tv PrimeText International AB